- Professor Ragheeb. - Be honom stiga in.
God dag. Mr Saeed?
Mr Saeed är tyvärr inte här. Jag heter Sloane.
Inte här? Hur så?
Influensa.
Läkare är inte immuna. Han bad mig ta hand om hans patienter.
Jag ska kolla era glasögon, inte borra er i tänderna.
Slå er ner, professorn.
Ragheeb. Det låter inte engelskt. Är ni engelsman, professor Ragheeb?
- Varför frågar ni det? - Jag samtalar bara.
Vädret är för trist och politik för explosivt.
Jag menade inte att snoka.
- Får jag era glasögon? - Jag ser ingenting utan dem.
Hmm. Ja.
- Sannerligen. - Snälla...
- Har ni kommit i kontakt med influensa? - Ger det nedsatt syn?
Nej, men det drabbar ögonläkare.
Vi utsätts för nära kontakt. Vi måste idka försiktighet.
Då så...
Vi provar de här.
Så där.
- Läs bokstäverna i spegeln. - "A."
"N, D."
"A, O, H, T."
Inte illa. Andra ögat.
"H, C, U."
"D, H, L, E."
- "M." Nej. "N." - Mycket bra.
Titta uppåt. Jag ska sätta lite droppar i ögonen.
- Varför? - Så att pupillen utvidgas.
Det är ingen fara. Det känns inte alls.
- Så. Det gjorde väl inte ont? - Nej, det var...
På sista diabilden
syns ett exempel på mer kursiva hieroglyfer,
förmodligen från den store Ramses II regeringstid.
Vi ser fortfarande vad många av tecknen står för.
Här har vi till exempel ordet för "hjärta",
symboliserat av en bild av hjärtat.
Men här, ovanför monstret Amensit,
som är dels krokodil, dels lejon och dels flodhäst,
och som ska förtära den döde mannens hjärta,
finns tecknet för ett hus.
Under har vi munnen. Dessa tecken har endast fonetisk betydelse.
De följs av ett par ben
som i detta fall saknar fonetiskt värde.
Som ideogram ger det oss ledtrådar kring ordets innebörd.
"Att gå framåt".
Sex.
Jag tänkte väl att jag kunde få er uppmärksamhet, mr Fanshaw.
Jag har visst talat i er sömn.
Det var allt för i dag. Professor Ragheeb är tillbaka i morgon.
Adjö.
Får jag ett ord, professor Pollock?
Om det gäller skulden till bokhandeln
- så är förklaringen enkel: fattigdom. - Nej, det är inte det.
I så fall... God dag.
Jag heter Sloane. Major Sylvester Pennington Sloane.
Drottningens 42:a Höglandsregemente, pensionerad.
- Strålande. - Javisst.
Jag är privatsekreterare åt rederiägaren Nejim Beshraavi.
- Den Nejim Beshraavi. - Jag trodde inte att det fanns två.
Mr Beshraavi vill träffa er i London nu,
så var god följ mig. Bilen väntar.
I dag är det onsdag. Vill ni höra om mina onsdagar?
Först en joggingtur följt av handledning,
en obeskrivlig lunch med fakulteten kl 12.45...
Mr Beshraavi betalar bra för er tid.
Och det kan jag behöva, ärligt talat.
Men, som sagt, inte på onsdagar.
Adjö, mr Sloane.
Ni kan visst inte acceptera ett nej.
Vad tar ni er till?
Släpp mig!
Milde tid. Är inte ni...
Mr Pollock, får jag presentera Hans excellens Hassan Jena?
- Men... Premiärministern. - God morgon, mr Pollock.
Mr Jenas ambassadör i Storbritannien Mohammed Lufti.
Ambassadören.
Ursäkta den ovanliga metoden att bekanta sig på.
Det är ingen fara.
Kidnappningar gör susen för blodomloppet.
Saken är den att det finns få män här på jorden
som jag beundrar mer än ni.
Ni är en stor man.
Ingen man är större än folket han tjänar. Rikta er respekt mot dem.
Ja, sir. Jag... visste inte att ni var i England.
Ni har helt rätt. Det är jag inte. Ni har inte sett mig.
Den första tjänsten jag ber om är att ni hemlighåller mitt besök.
Naturligtvis. Och... den andra?
Ni känner en av mina landsmän, Nejim Beshraavi.
Den Nejim Beshraavi.
Vår rikaste och mäktigaste medborgare.
Vi har all anledning att tro
att han tänker ge er ett affärsförslag.
Det har han redan gjort. Jag sa nej.
- Kära nån. - Fel?
Er koppling till honom kunde ha gagnat frihetens sak.
Hur då?
Vi vet bara att Beshraavi är emot våra program
och planerar våldsdåd mot oppositionen inom en snar framtid.
Vi måste ta reda på vad han tänker göra, och när.
Ska jag återupprätta kontakt,
tacka ja och se vad jag får reda på?
Det vill vi gärna.
Men tacka inte ja förrän ni vet alla möjligheter.
Uppgiften innefattar en viss risk.
Är det en statsmans sätt att säga att jag kan bli dödad?
Mr Beshraavi respekterar bara sitt eget liv.
Om ni vill kan jag stanna bilen och släppa ut er utan ett ord till.
I generationer har Pollocks ägnat sig åt
att upptäcka det förflutna.
Det är nog dags för en Pollock
att ge sig i kast med framtiden.
Så fort ni vet något kontaktar ni mr Jena i London.
Ambassadör-2779.
Jag är obeskrivligt tacksam.
Så trevligt att ni tänkt om angående mitt erbjudande.
Jag gör alltid mitt bästa för att samarbeta med mycket rika personer.
Slå er ned.
Bry er inte om Hassan.
- Hassan? - Han är en pilgrimsfalk.
Han heter Hassan Jena, efter vår älskade premiärminister.
De har samma goda egenskaper.
Skarp blick, stark hängivenhet och mycket vassa klor.
Hassan skadar er inte, om ni inte skiljer honom från hans husbonde.
Han är omåttligt lojal.
Ni matar honom väl?
Givetvis. Ingen är så pass lojal.
Jag ska inte slösa med er tid.
Den är säkert dyrbar.
Vad tror ni om det här?
En kopia av en hettit-inskription.
Andra millenniet f.Kr. gissar jag.
Ta en dadel. Det är en vänskaplig gest.
Jag är en mycket arabisk arab.
Vänner?
Kött, mr Pollock. Hassan äter enbart kött.
- Han verkade se på den längtansfullt. - Det var nog era fingrar.
Jag vill veta vad inskriptionen betyder.
Jag vill hemskt gärna veta det.
Får jag ställa en indiskret fråga?
- Hur mycket? - 25 000 dollar.
Nåväl. Jag ska inte käbbla. 30 000 dollar.
Varsågod att käbbla.
Hur fick ni tag på den?
Man kan säga att jag fick den av en slump.
Nå, må... gudarna fortsätta att le mot er.
Tack. Jag uppskattar lyckönskningarna.
Jag ska inte uppehålla er längre.
Om ni inte är klar kl. 20 blir ni...
- I kväll? - Just det.
Förlåt. Jag ville inte avbryta ert hot.
- Om jag inte är färdig kl. 20... - Så blir ni min middagsgäst.
Jag förstår.
Och om jag råkar dra över lite på tiden?
Det här är ett bekvämt hus att jobba i,
hur lång tid det än tar.
- Hej. - Hej.
Hej...
Hej, hej, hej.
Vad gör ni?
De engelska korsorden är djävulskt kluriga.
- Ni är amerikan. - Ja, sir. Jajamän, frun.
Jag träffar sällan amerikaner.
Jag träffar sällan folk som går klädda så där.
Tycker ni om den?
Kan ni hjälpa till med dragkedjan?
- Åh. - Klarar ni det?
Jag... Jag darrar alltid när jag är glad.
- Jag antar att ni är gäst i huset. - Varför antar ni det?
Man brukar inte komma på te iklädd nattlinne.
Man brukar heller inte vara gäst i sitt eget hus.
Är det ert hus? Jag fick intrycket av att det var mr Beshraavis hus.
Nejim ger det intrycket med allt han lånar,
men jag lovar er att huset är mitt. Det är han som är gäst.
Vill ni stanna på middag?
Vår lilla gatpojke har redan bjudit in mig.
Så besvärligt.
Ni jobbar väl på chiffret?
Vi pratar inte om jobb. Vi pratar om er.
Jag vet inte vad Nejim har sagt...
Där är du, Yasmin. Så oväntat att hitta dig här.
- I hennes eget hus? - I biblioteket.
Yasmin har så många talanger att hon knappt hinner läsa.
Tyvärr kan jag berätta att mr Pollock är fattig som en kyrkråtta.
- Ska du byta om till middagen? - Ursäkta.
Vilka underbart vackra tofflor.
- Har du på dig dem för min skull? - Självklart.
Mr Pollock saknar din exotiska finess.
- Han föredrar nattlinnen. - Det var hon som sa det.
Mr Pollock. Vissa beduiner brukar säga till sina gäster:
"Allt jag äger är ditt."
Jag är inte en av dem.
Utsökt, Beshraavi. Är det duva?
- Lärka. - Lärka? Milde tid.
De har legat i honung i åtta dagar.
Och ni, mr Pollock? Känns det alltför exotiskt?
Ni meddelar väl mina närmast anhöriga.
Se så, mr Pollock. Var modig.
Ursäkta.
Ingen fara. Jag har alltid gillat sötsaker.
Jag hatar att vara klumpig. Avskyr det.
Men det är du ju aldrig.
Det är första gången jag har sett dig så klantig.
Ni tappade något.
Oj... Det har jag visst gjort.
Vad tror ni att det är?
Det ser ut som en hopvikt papperslapp, inte sant?
Vi ska se om det står något på den.
Var det ni? Jag är hemskt ledsen.
Vi ska se om det står något på den.
Det står något här.
Var inte hemlighetsfull. Vad står det?
Det är ett recept.
Jag lider av dålig matsmältning.
Alla torra böcker jag försöker smälta!
Vi kanske kan ordna det i apoteket runt hörnet.
- Oroa er inte. - Ingen fara. En tjänare...
Det är totalt onödigt.
Jag borde återgå till arbetet.
Middagen var utsökt och... man blev glad som en lärka.
Ja...
Han var underlig, till och med för en amerikan.
Ni och mr Beauchamp ska säkert prata affärer,
så jag ser till att få huvudvärk innan ert prat orsakar det.
- God kväll, mr Beauchamp. - God kväll, miss Azir.
När ska jag få visa er banken?
När jag känner att jag måste refinansieras.
Dig träffar jag säkert senare.
Ni har osat kamratskap hela kvällen.
När en bankir osar ligger någon illa till.
Låt höra de dåliga nyheterna.
Av diskretionsskäl sa jag inget inför era gäster,
men vet ni vad man säger om er på börsen?
Era mäklare skvallrar som arabiska kvinnor.
De säger att premiärminister Jena anländer i övermorgon
och skriver under avtalet.
Avtalet lär ange att anglo-amerikanska pengar
ges i utbyte mot att ert land använder engelska och amerikanska tankbåtar.
Era båtar tas ur bruk helt.
- Jaså? - Om de fortsätter att säga så
rasar era aktier inom en vecka.
Lugn. Här skrivs inga avtal.
Jag råkar ha anställt en mycket pålitlig spåman.
PROFESSOR HITTAD DÖD
OXFORD-FÖRELÄSARE FÖLL FRÅN 8:E VÅNINGEN
FÖRSTA RUMMET VID TOPPEN AV TRAPPAN. Y
Psst. Här inne.
Nå, miss Azir, kan ni berätta vad saken gäller?
Säg Yasmin. Åtminstone i mitt badrum.
Nå, Yasmin, kan du berätta vad saken gäller?
Professor Ragheeb ramlade inte.
De mördade honom!
Beshraavi?
Troligen inte personligen.
- Hur vet du det? - Vad gör det för skillnad?
De dödade honom, och lär döda dig med. Håll dig undan.
Jag? Vad skulle Beshraavi ha emot mig?
Jag måste dechiffrera inskriptionen.
- Och när du är klar? - Det har du rätt i.
Det får inte föras vidare till de han inte äger.
Och du?
Hela rubbet?
Det här är löjligt.
Vi är i England, ett civiliserat land, mitt i London.
Där ligger Regent's Park. Där är zoo.
I Buckingham Palace sitter drottningen och spelar Alfapet.
Han kan inte äga någon här.
Alla har sitt pris.
Hur mycket?
30 000 dollar.
Jag var inte lika billig.
Varför bryr du dig om vad som händer med mig?
Jag bryr mig om allt levande.
30 000 dollar i utbyte mot din ålderdom är en usel affär.
Vet du...
- Vem är det? - Varför har du låst?
Yasmin? Hör du mig?
Jag skulle precis duscha.
Du vet att jag hatar låsta dörrar.
Förlåt mig, Nejim.
Folk som låser dörrar brukar ha något att dölja.
Vill du visitera mig?
Hittar jag dina tankar?
Nå?
Be mig inte prata när jag har munnen full.
Vid middagen, bara för en stund,
så trodde jag att du medvetet välte fatet och gav lappen till Pollock.
Tänka sig. Det är ju otroligt.
- Svartsjuk? Du? - På dina tankar, Yasmin.
Jag är svartsjuk på allt jag inte ser eller hör. Duschen är på.
- Jag stänger av. - Nej, duscha du.
Kanske inte i kväll. Jag är så sömnig.
Duscha, i så fall. Jag vill att du är klarvaken.
Visst hade jag rätt? Visst är det uppfriskande?
Det kan man säga.
- Känner du dig vaken? - Ja, men jag vill inte vara det.
Du låter så spänd, kära du. Vänd dig om.
Låt vattnet rinna över ryggen.
- Det lugnar nerverna. - Det tror jag inte.
- Nejim? - Ja.
Varför jobbar mr Pollock med inskriptionen?
Det är affärer. Du blir bara uttråkad.
- Vad var det? - Jag tappade tvålen.
- Ska jag ta upp den? - Nej... Jag klarar mig.
På något sätt.
- Har du den? - Ja då, älskling.
Otrolig känsla. Det kanske var hans sätt att titta på dig.
- Vem då? - Pollock.
Om du blir svartsjuk på alla som tittar på mig
så blir blodtrycket lidande.
Oroa dig inte för collegeprofessorer.
- Varför inte det? - De bryr sig bara om arbetet.
Den typen är farligast. De är experter på att kika.
Lugn. Om jag stod naken framför mr Pollock
skulle han nog gäspa.
Det är dags att torka dig.
Ursäkta, Yasmin. Telefonen.
- Ja? - Mr Beshraavi?
- Ja, vad är det, Sloane? - Jag vet inte var mr Pollock är, sir.
- Är han inte i biblioteket? - Jag tror inte det.
Han var ditt ansvar.
- Chiffret, då? - Jag vet inte.
Gå och kolla.
Ja, sir.
- Mr Pollock? - Ja.
- Har ni inskriptionen? - Den ligger i fickan.
Hoppas att bläcket är vattenfast.
- De är inte där. - Inte där?
Måste du misslyckas med allt?
Jag hittar inte mr Pollock heller.
Vad menar du? Du måste hitta honom!
Kom hit genast, och ta med hennes butler.
Vad gör du?
- Det passar inte med efterrätt! - De är goda.
- Ta en. - Kom nu.
- Han är inte på bottenvåningen. - Har ni kollat alla rum?
Alla rum.
Pollock var ditt ansvar, Sloane.
Jag litade på dig.
- Och du. Vad heter du? - Hemsley, sir.
Hemsley. Naturligtvis.
- Vad har du sysslat med? - Ingenting, sir.
Har du gått emot mina order?
Jag jobbar för miss Azir, sir.
Just det, ja. Jag uppskattar lojalitet.
Säg mig. Vill du jobba för mig?
Jag är nöjd med min nuvarande post, tack.
Är du?
Säg till mig när du blir missnöjd med den.
Välkommen, Hemsley.
Tack, sir.
Lugn, Hemsley. Här kommer en bonus.
Åh. Tack, sir.
Ingen orsak. Vill du ha en till bonus?
Inte just nu, om det går bra, sir.
- Var är mr Pollock? - Han kom hit upp, sir.
Hit upp?
- Var då? - Till det här rummet.
Inget fuffens, mr Beshraavi.
Från man eller fågel.
Tro honom. Han menar det. Han sa att han skulle döda mig.
Stäng dörren.
Lås den.
Ta honom, Mustafa.
Men var försiktig. Vad han än gör med miss Azir
gör jag med dig personligen.
Jag har njutit av det. Det var trevligt som omväxling.
- Tack så mycket. Hej då. - De skjuter inte om jag är med dig.
Du behöver mig fortfarande.
Behöver dig? Jag kan inte leva utan dig.
ZOOLOGISKA TRÄDGÅRDEN
APHUSET
UTGÅNG
Det var trassligt. Jag ber om ursäkt.
Ledsen att ni tvingades se det.
Det var skönt att se dig!
- Från polisen? - Kriminalkommissarie Webster.
Hur visste du om det här?
Vi har bevakat huset. Hemska typer.
Mitt hus?
Ja, miss. Sedan mr Beshraavi flyttade in hos er.
Ska vi röra på oss? Vi måste till stationen.
Okej. Vad är det för klantskalle som haft sönder mitt akvarium?
- Det är fullt med drunknande fiskar. - Det var lite oroligt.
Och vem är du? Sheriffen i Sherwoodskogen?
Webster, krim.
Jaha. På så sätt.
Får jag se ditt kort? Jag måste skriva rapport.
- Någon ska betala för fisken. - Javisst.
Okej, nu går vi.
Jag fattar inte. Vems sida står du på?
Vad gör det för skillnad? Nu sticker vi.
Du är inte med myndigheterna och inte med Beshraavi.
Du kan inte vara med premiärminister Jena. Vem är du med?
Henne.
Just snyggt.
Visst är det skoj att jag blev befordrad?
Nummer tre efter självaste general Ali.
Han vaknar upp.
Du är hos oss igen, lärar'n.
Det vet jag inte. Vems sida är ni på?
Oroa dig inte för sidor, farsan.
Yussef Kasim var namnet. Du känner Kyle Webster.
Och kära miss Azir.
För en stackars kuvad arabdam lever du ett jäkligt frigjort liv.
Mr Beshraavi å ena sidan och mr Yussef Kasim å den andra.
Har du ledigt på söndagar?
Skippa collegesnacket.
Till saken, farsan: Var är chiffret?
- Chiffret? - Ja, chiffret.
Vi vet att du har det. Låtsas inte. Du är mitt i ingenstans.
Marinkåren kan inte rädda dig här.
Var är chiffret?
- Fråga sen, min vän. - Var är det?
Jag lämnade det hos Beshraavi.
Det tillhör ju honom.
Fel igen. Han snodde det.
Det tillhör den här snubben.
Var är det?
Miss Azir, efter allt vi har varit med om
kan du väl lägga ett gott ord för mig?
Han sa att det låg i hans ficka.
Skvallerbytta.
- Var är det? - Lugn, Webster.
Det finns ett bättre sätt.
Trevliga kompanjoner du har.
Berätta var det är.
Jag vet inte var det är.
- Du sa att du hade det. - Och du sa en massa saker till mig.
Vi är visst patologiska lögnare båda två.
Jag var ärlig om en sak.
Jag sa ju åt dig att hålla dig undan.
- Det gjorde du. - Varför lyssnade du inte?
För att jag är en besserwisser.
Nu har du chansen att dela med dig av kunskapen.
Jag får känslan av att du har sett för mycket tv.
Webster.
Miss Azir. Kom hit så skrubbar jag ryggen på dig.
Professorn. Hör du mig?
Professorn i matematik i badet studera' fysik.
Vad har du gjort med chiffret?
Chiffret. Vem har chiffret?
- Nummer nio har det. - "Nio"? Vad betyder det?
Det vet jag, men du får gissa.
Var är det?
Det kittlar.
Du kan berätta för mig. Var har du chiffret?
Candy, hon är min sötnos Candy
Han börjar bli irriterande. Väck med honom.
- Vad tänker du göra? - Dumpa honom.
- Han har det ju inte. - Vem har det då?
Det ska du ta reda på, stumpan.
Så fort du smugit hem och frågat din rike älskare. Webster.
Olé!
FARA
- Vi var oroliga för er. - Jaså? Så rart.
Du borde bära en burnus vid det här laget.
Förlåt, miss.
Tjura inte. Jag kan inte kasta den första stenen.
Prisa Allah.
Där är du ju.
Så skönt att du valt att komma tillbaka.
Din omtanke värmer.
Duschen måste ha varit stimulerande.
Ja.
Men hur hamnade han där inne?
Det underlät jag att fråga.
Jag vet bara att han väntade på mig med saxen när jag kom in.
Undrar varför han alls gick upp hit.
Det har väl inget att göra med ditt löfte
om att hålla honom fången tills han var klar.
Hoppas inte! Jag som var så gästfri.
Västerlänningar missförstår oss ofta, eller hur?
Jag är utmattad.
Naturligtvis, stackars liten.
Jag ska massera dig.
Hur kan du vara så snäll mot mig när jag är så krävande?
Men se på dina skor.
Du måste ha sprungit mycket.
Var tror du hände med Mustafa?
- Han har inte kommit tillbaka. - Död, tyvärr.
Och det är så svårt att hitta tjänare.
Jag såg flera möjliga ersättare på zoo.
Min beundran för mr Pollock stiger.
Mustafa ville väl inte dö.
Det var inte mr Pollock.
Sluta inte. Det är gudomligt skönt.
Det var Yussef Kasim.
Gerillastyrkorna.
Jag undrade just vad de sysslade med.
De blev lite sura över att du lånat chiffret.
De hade inte hunnit se det själva.
Vänd på dig.
Tror du att du orkar berätta vad de gjorde med professorn?
De dödade även honom, tyvärr.
Åh, så skönt.
- Så Yussef har chiffret nu? - Varför tror du det?
De måste ha fått Pollock att lämna ifrån sig det.
Mr Pollock svor att han inte hade det.
Mr Pollock ljög.
Då tog han tyvärr med sig sanningen i graven.
Innan du kom hem hörde jag
att mr Pollock anlänt välmående till Oxford.
En tålig ras, amerikanerna.
Jag hörde även att han cyklade och sjöng en konstig sång.
En tålig och kul ras.
Men säg mig, min blomma... Jag tror inte att du har förklarat
hur det kommer sig att Yussef skonade dig.
Det hela är enkelt. Jag lovade att samarbeta med honom.
- Genom att spionera på mig? - Självklart.
- Så lustigt. - Visst är det?
- Lysande. - Jag visste att det skulle roa dig.
- Älskling? - Ja, raring?
- Det gör ont i axlarna. - Jaså? Förlåt så mycket.
- Bättre? - Mycket bättre.
Du måste ha varit övertygande.
Det är en kvinnlig talang.
Det vore synd att inte utnyttja den.
Jag tänkte skicka Sloane till mr Pollock
för att övertyga honom om att ge oss chiffret.
Men Sloane är inte särskilt subtil.
Professorn träffar säkert hellre dig.
Jag trodde att du var svartsjuk på honom.
Jag är upptagen med att vara svartsjuk på Yussef.
- Hallå. - Mr Pollock.
Ett ögonblick. Premiärministern.
Mr Pollock.
God morgon, sir.
Vi har försökt kontakta er. Vi har varit mycket oroliga.
Inte mer än jag, sir.
- Fick ni informationen? - Nej, sir.
- Men ni har chiffret? - Nej, sir.
Vet ni vem som har det?
- Jag tror det, sir. - Tänker ni skaffa det?
- Nej, sir. - Hur så, mr Pollock?
- Ingen stake, sir. - Ursäkta?
När ni behövde någon som satt och arbetade var jag rätt man.
Men situationen har förändrats något.
Nu behöver ni någon med doktorsexamen i bråk.
Jag sa ju att det kunde bli farligt.
Farligt, ja. Inte dödligt.
Ja, ni har helt rätt.
Ursäkta, mr Pollock.
När man är beredd att dö för rikets ära
så glömmer man lätt att andra
har lika viktiga värderingar att leva för.
Ni som står utanför vill inte
riskera ett sådant offer för en annans land.
Ni... Ni är orättvis, premiärministern.
Hur så?
Genom att vädja till mina ädlare instinkter.
- Jag visste att ni hade sådana. - Ja... Nåväl, sir.
Var vill ni att jag ska bli... mördad den här gången?
Försök att hitta inskriptionen om ni kan.
Dechiffrera den och ring mig sedan genast.
- Tiden är knapp och... - David. David.
Tack gode Gud att du är oskadd.
Det här är inte ditt hus.
Det är mitt och du är inte inbjuden. Så gå din väg.
Jag visste inte om du levde, men jag ville varna dig ändå.
För vad då?
Nejims män är på väg hit för att hämta chiffret.
- Du måste härifrån. - Lugna ner dig lite.
Är inte du samma miss Azir
som bara stod där medan dina vänner försökte döda mig?
Åh, David! Tror du att jag njöt av det?
- Så länge du inte njöt av det... - Jag kunde ingenting göra.
Hör på mig!
Så fort jag gör det får jag en smäll i skallen
eller blir vaccinerad.
Det kanske är dags att ringa till polisen.
Det får du inte göra.
Vad föreslår du? Frälsningsarmén?
- Följ med mig, innan det är för sent. - Vad?
Och hamna i Yussef Kasims svärmorslucka? Nej tack.
Säg till din pojkvän att jag inte vill leka.
Om han hade fått döda mig hade jag aldrig förlåtit mig själv.
Yussef är inte min pojkvän. Jag avskyr honom.
Naturligtvis. Du gör bara som han säger
för att han håller din familj gisslan i hemlandet.
- Hur visste du det? - Lägg av.
Jag har sett den filmen.
General Ali Ben Ali
som han jobbar för
hotade att döda min mor och mina systrar
om jag inte samarbetade.
Och har Beshraavi din farbror Max från Newark?
- Vad menar du? - Glöm det.
Om du vill leva med Ali Baba och de fyrtio rövarna så är det din sak.
Tror du att jag trivs med den dåren?
Jag måste. Förstår du inte?
Yussef beordrade att jag lärde känna honom
för att rapportera vad han gör.
Och det betalar bra.
Jag svär att det är inte pengarna. Det är min familj.
Alla har sina problem, även jag,
så jag vill inte bli inblandad i dina.
Men du är inblandad, vare sig du vill eller inte.
Beshraavi vill styra landet med pengar och Ali vill styra med vapen.
Båda måste veta vad inskriptionen betyder. Alltså behöver de dig.
Du måste tro på att jag hatar dem båda
och bara gör som de vill för att jag måste.
Om du kan översätta inskriptionen och vi kan föra den till ambassaden
är vi båda trygga.
Ja, det låter väl rimligt.
Då... tror du på mig?
Världen är ond och cynisk. Man måste ju tro på något.
Det kan lika gärna vara du.
- Okej, jag köper det. - Tack.
Ta det lugnt. Jag är inte mig själv i dag.
Du är underbar.
Om jag kunde hitta skallen skulle jag se till att den undersöktes.
Om vi ska få besök bör vi ge oss av.
Vill du ge mig den nu?
- Vad då? - Inskriptionen.
- Jag har den inte. - Vem har den, då?
- Du. - Jag? Nej.
Du har glömt att Yussef tog den i går kväll.
Han hittade den ju inte.
Jo. Men han visste inte om det.
Vi kanske kan få igen den. Med din hjälp.
Var är Yussef?
Lugn, han är där nere.
Var är den?
Där borta, tror jag. Kom.
Den har fått valpar under natten.
Jag känner igen den. Han fick en buckla förra veckan.
Körde han över en gammal dam vid ett övergångsställe?
Där är den.
Hör du...
- Det är kvar. - Jag ser inget.
Godiset! Du är lysande!
Resultatet av ett rent sinne och en sund kropp.
Yussef.
Jag har kollat alla morgontidningar. Inte ett ord.
- Tror du att han lever? - Sluta att tjata. Hur ska jag veta?
Har du hört av flickan?
Hon ringer när hon vet något.
Nej, han tar det. Kan han inte gå på diet?
Ser man på...
- Trettiofem. Vilken är det? - Nummer nio.
- Du talade sanning. - Vad menar du?
Både Yussef, jag och chiffret var här.
Du behövde bara skrika, men nej.
Den absurda berättelsen om din familj måste vara sann.
- Trodde du inte på mig? - Inte ett ord.
- Varför följde du med? - Jag visste inte var skåpbilen stod.
Miss Azir. Jag ber om ursäkt.
Jag accepterar inte ursäkten. Du kan väl tro på det jag säger.
Med dina meriter?
Oj. Kom igen. Var beredd att ducka.
- Fjorton. - Hoppas sötsuget håller i sig.
Vi är offer för etablissemanget.
Be honom flytta på sig.
Lönlöst. De får inte röra sig, prata eller lyssna.
I så fall blir de halshuggna.
Nonsens. Han är väl en man?
- Ursäkta, soldat. - Han är livgardist.
Ursäkta, livgardist.
Förlåt att jag stör.
Jag vet att du är i tjänst, men...
Du har något under foten som tillhör oss.
Okej?
Snälla.
Jättesnälla.
David, få honom att lyfta på foten!
Du har lärt dig av Nejim.
Femtiotvå! Efter allt det där...
Nej. Han har hittat den.
Sjunka, sjönk, sjunkit.
- Han ringer säkert till Yussef. - Det tror jag inte.
Han kan Yussefs nummer.
Håll ett öga på Webster.
Titta här.
Webster har gått över till Nejim.
En populär inomhussport nuförtiden.
Du räknar väl inte med mig?
Givetvis inte. I dag tror vi på dig.
- 15.30, men det står inte var. - Det behövs inte.
Om han ska träffa Nejim 15.30 så finns det bara ett ställe.
I femte loppet tävlar följande...
Jag måste gå och ge råd om hästen.
- Vill du följa med? - Gå du.
Jag satsar lite pengar på henne.
Strålande idé. Bara som vinnare, förstås.
Det vore illa att satsa på någon annan så här pass sent.
Men är det inte mr Dillingham.
Jösses, det är faktiskt lady Hetherington-Cartwright.
- Överdriv inte. - Är det möjligt att göra det?
Jag har inte sett Webster.
Han lämnar över inskriptionen till Sloane kl. 15.30.
- Snälla mr Dillingworth. - "Ham".
Dillingham. Vem tippar du som vinnare i loppet?
Jag satsar skjortan på nummer nio.
Håll ögonen på målstolpen. Du måste ta den.
- Och sedan? - Vi träffas på Trafalgar Square kl. 00.
Toppen att springa ihop med dig, raring.
Hälsa till din man nästa besöksdag.
- Hej svejs. - Adjöss.
Vilka odds fick du?
2-1.
De har startat!
Det är Pollock.
Vem är det?
De svänger in på raksträckan. 600 meter kvar att springa och...
Den där klantskallen Sloane.
Älskling, vi vann!
MORD PÅ ASCOT
ASCOT-LOPPEN DAVID POLLOCK
- Hallå? - Premiärminister Jena.
Det är brådskande. Det är mr Pollock.
Pollock.
Mr Pollock. Vad har hänt?
Mr Jena. Vi har fått problem.
- En man mördades på Ascot i dag. - Ja, jag hörde det.
Har ni hört vem de tror dödade honom?
Mrs Pollocks korkade son David. Jag behöver er hjälp.
Jag tror inte att jag kan hjälpa er just nu.
Men se till att hålla er borta från polisen.
Premiärministern. Jag tror inte att ni förstår.
Jag är efterlyst för mord.
Ni är den ende som kan förklara vad jag har gjort.
Men jag trodde att jag var tydlig.
Av säkerhetsskäl har jag aldrig sett er.
Jag är inte ens i England.
Oavsett omständigheterna så förnekar vi all kännedom om er.
Var är ni? Har ni meddelandet?
Om meddelandet inte dechiffreras snart...
Kom hit, älskling.
- Jag har med presenter. - Så snällt.
Fler skor?
Men du har ju redan gett mig dussintals.
Jag kunde inte motstå de här.
Vilken slump att mr Pollock dök upp på rätt plats vid rätt tid.
- Eller hur? - Det var väl knappast en slump.
Nej, knappast. Hur förklarar du det, min blomma?
Han måste ha följt efter Yussefs man, han som dödades.
- Tror du det? - Det är enda förklaringen.
Du kunde ju inte ha nämnt det.
Jag?
De är väl ganska vackra?
Utsökta.
Jag måste tacka den som låg bakom att han kom dit.
- Du ville att han skulle få det? - Absolut.
Vem ska annars dechiffrera det?
Du ska hitta honom igen,
stanna hos honom tills han slutar jobba
och sen ta med svaren till mig.
- Är det tydligt, min ängel? - Mycket tydligt.
Jag vet att jag kan lita på dig.
Såvida du inte börjar tröttna på mina gåvor.
Och om jag inte har hört av dig kl.12 i morgon
så leta reda på ett avlägset hörn av världen där jag inte hittar dig.
Jag tror inte att det går. Men försök.
Tack, sir.
- Mrs Ragheeb? - Men, sir...
Jag måste tala med mrs Ragheeb.
Jag är en kollega till professor Ragheeb i Oxford.
Det är oerhört brådskande. Det gäller er mans... mord.
Mord? Varför säger ni så?
Er man mördades av en av Nejim Beshraavis agenter.
Han mördades över en hettit-inskription. Jag vet inte varför.
- Jag vet ytterst lite, men det vet jag. - Nej, Amir.
Mrs Ragheeb, jag vet att det är fel tid att störa er,
men jag måste få veta vad den betyder.
Jag tänkte att er mans anteckningar...
- En hettit-inskription? - Sa han något om den?
Visa mig.
Mrs Ragheeb...
Jag sa att han var vansinnig som la sig i det där.
Vansinne och självmord.
Och nu... är han där inne.
Men han måste ha sagt något.
Han måste ha nämnt var den kom ifrån, och från vem.
- Vi måste få veta. - "Vi"? Vem mer?
En flicka. Hennes familj svävar i fara.
Hennes mor och systrar. General Ali dödar dem.
- Heter flickan Yasmin Azir? - Ja.
Och hon sa att hennes mor och systrar svävar i fara?
Ja.
Yasmin har ingen sådan familj, mr Pollock.
Hon har bara sin far.
General Ali skulle aldrig skada honom.
- Varför inte det? - General Ali är hennes far.
Jag har varit så orolig för dig.
Jaså?
Polisen tror att du dödade Webster. Har du sett tidningarna?
De får skriva vad de vill, bara mitt namn är rättstavat.
Det var svårt att övertyga Nejim om att jag inte lett dig till Ascot.
Du var säkert övertygande.
Jag sa att du nog följt efter Webster,
- men jag vet inte om han trodde på mig. - Du som är så trovärdig!
Jag skulle se till att du fortsätter med chiffret
och ringa när du löst det.
- Jäklar. - Vad är det?
Nejim lät skugga mig, men jag trodde att de var borta.
Nu är de tillbaka. Ducka.
Vi har skakat av oss dem.
Säg till nästa gång, så jag kan fästa säkerhetsbältet.
Var är inskriptionen? Får jag se den?
Varför vill du se den?
Jag har aldrig sett den.
De är likadana allihop.
- Så länge du har den. - Jag har den inte.
Vad menar du? Det har du ju!
Se upp!
- Ska jag köra? - Vad har du gjort med den?
Lugn. Jag har inte glömt din mor och dina systrar.
- Jag postade den till mig själv. - Nej.
Hur ska du kunna jobba på den?
Det behövs inte. Jag vet vad som står där.
Vad betyder det? Berätta.
Det stod: "Pesten försvinner icke förrän svanarna...
flyger högt i kungariket Vesta."
- Vesta? Vad betyder det? - Hur ska jag veta?
Jag skulle bara översätta det.
Jag antar att någon kan utröna innebörden.
Jag ringer till ambassaden. Först lämnar jag av dig.
- Var håller du till? - Här hos dig.
Du går inte säker på gatorna. Tänk om vi stoppas av polisen?
Såsom du kör? Varför skulle vi stoppas?
Okej, David. Jag letar reda på en telefonkiosk.
Nej, jag letar så kanske vi inte kör in i den.
TELEFON
- Ska jag följa med? - Varför det?
- Det vore väl mysigt. - Men svårt att slå siffrorna.
Säg inte att ambassadören svarade så här dags?
Det gjorde han faktiskt.
De förbereder inför mr Jenas besök i morgon.
Vad sa han?
Han förstod inte meddelandet. Han bad mig åka dit.
Stig ur här. Vi ses senare.
- Varför det? - Ställ inte så många frågor.
Det finns poliser vid ambassaden. De känner igen dig.
Vill du bli gripen för mord?
Okej. Vi ses i Knightsbridge, på Kelly Hotel.
Jag står inskriven som O'Malley.
- O'Malley? - Man får rabatt om man är irländsk.
Följ efter den där bilen.
Det har jag velat höra hela livet!
SE UPP RAMP
Tackar. Det var kul.
Yussef?
Yasmin! Ducka!
- David! Du följde efter mig. - Nej.
Du åkte till ambassaden och jag till mitt hotell.
Där. På muren.
Vänta!
Här nere.
Jag tycker inte om er ambassad.
Jag ljög inte för dig. Jag måste få veta vad meddelandet betydde.
Yussef är den ende som vet. Därför kom jag hit.
Inte en av dina bättre idéer.
FARA HÖGSPÄNNING
- Stanna här. - David!
Åh, David!
Jag kunde inte låta dig dö utan att ha hört slutet.
Kom!
Det är sant. Alltihop. Jag svär.
Lika sant som din stackars mor och de tre systrarna?
- Självklart. - Jag gick till mrs Ragheeb.
- Nej. - Hon visste mycket om dig.
Sa du att vi samarbetar?
- Ja. - Inte undra på.
Vad då?
Hon vill inte att du ska lita på mig.
Hon är en av Yussefs agenter, precis som sin man. Förstår du inte?
Så fort du sa att jag bedrog dem
så varnade hon Yussef.
Han lockade mig till byggplatsen för att döda mig!
Varför är det så svårt att tro på dig?
Kanske för att jag är så dålig på att ljuga.
Men inte mot dig, förstås.
Jag önskar att jag kunde säga detsamma.
"Pesten försvinner icke förrän svanarna flyger högt i kungariket Vesta."
- Hittade du på det? - Ja.
- Vad står det egentligen? - Det vet jag inte ännu.
Vi måste göra något. Jag har packat en väska. Den är i bagaget.
Jag kan inte åka hem. Nejim är inte särskilt förstående av sig.
Har du inga idéer?
Jo.
Älskling?
Det där förstod jag.
Yasmin!
God morgon.
God morgon, älskling.
Du klarar ungkarlens första prov. Du är vacker på morgonen.
Jag drömde om någon mer romantisk. Du.
Nej, kom tillbaka. Jag har något mer.
Jag har löst chiffret.
Så underbart. Vad betyder det?
Det är en bluff. Ren och skär bluff.
Den är inte hettitisk. Det är ett vanligt skolchiffer.
- Titta. Vill du ha de här? - Verkligen inte.
Titta. Fågeltecken, fågeltecken, fågeltecken.
Tecken för könsskillnad.
Är det snuskigt?
Nej, en treåring skulle förstå det.
Honfågel: gås. Honfågel: gås. Hanfågel: gåskarl.
"Vartän du vänder..."
- Nej, "vandrar". - Vandrar.
- "Upp eller ner." - "Eller till min dams kammare."
- Vad betyder det? - Jag vet inte.
Vi har Beshraavi, brittiska polisen...
Hela mänskligheten är ute efter oss
på grund av en barnramsa.
- Den måste betyda något. - Ja.
- Vem skrev den? - Ragheeb, skulle jag tro.
Precis. Ragheeb.
Uppe eller nere... I min dams kammare."
Mrs Ragheeb måste veta svaret.
Nej, då hade hon sagt det till Yussef.
Det stämmer också.
När jag visade en kopia av den rev hon sönder den.
Hon tittade på den och struntade i den.
- Wow! - David... Vad pratar du om?
En kopia betyder ingenting. Inte översättningen heller.
Meddelandet är bara en dimridå.
Det enda viktiga är originalpappret.
- Originalet? - Ja. Det är inte chiffret.
Det är något annat på pappret. Något under chiffret.
Stig upp, min älskade.
Mot posten i Hammersmith.
POSTKONTOR
Har du det?
Litar du inte på mig alls?
Inget vattenmärke.
- Vad ser du? - Gåskarl, gås, gås.
Håll blicken på vägen.
Det måste vara här någonstans.
Bränner du det?
Så hittar man osynligt bläck.
- Var du aldrig med i pojkscouterna? - Jag kuggade i fysisk träning.
Du borde ha provat min trupp. Vi hade fixat det.
Vänta! Stanna bilen!
- Vad gör du? - Jag tänker uppfinna hjulet.
Det försvinner.
- Nej, vänta. Titta! - Jag ser inget.
Ögat. Ögat hos tredje fågeln.
Vad är det?
En mikropunkt.
BESHRAAVI TÄNKER MÖRDA JENA
HALV ETT ARTONDE JUNI
- Vad ser du? - Titta.
- Visst är hon vacker? - Verkligen.
Men mikroskopet är för litet. Har ni något större?
Javisst.
Det var det som Yussef skulle veta.
Något sånt här, sir?
Nej. Har ni något större?
Jag ska se efter.
Vad gör vi nu?
Det står när, men inte var. När är den 18:e?
Den 14:e var i måndags, tisdag, onsdag...
- Det är i dag. - I dag?
Kom!
Det här är det största vi har. Ska jag...
Titta, David!
- Nej! Gör något! - Ska jag lyfta undan den?
Gör vad som helst!
God dag, mina damer och herrar.
Mr Jena besvarar gärna era frågor nu.
Okej. Gott om utrymme. Så där, ja.
Fortsätt. Det finns gott om plats att backa.
Backa på, du. Okej. Gott om plats.
Gott om utrymme. Backa vidare. Bra.
Fortsätt backa. Såja.
Såja. Bra. Gott om utrymme.
Bra.
Tack ska du ha.
Det här är ert första besök i England. Några första intryck?
Vi skulle behöva lite engelskt regn i vårt torra land.
I vårt land finns det mycket olja och lite vatten.
En mycket explosiv situation.
Okej, Hemsley.
Vattnet är vårt största problem.
För att parafrasera Marie Antoinette:
Jag kan inte säga till folket: "Låt dem dricka olja."
Får jag se ert presskort, tack?
Diners Club? Jag känner inte igen er.
Vi skriver om arabisk matlagning.
- Tyvärr, det står inte på listan. - Ur vägen.
Ursäkta, sir.
Kan ni kommentera avtalet ni ska skriva under?
Ni har fått felaktig information. Jag ska inte skriva under.
- Lyssna! - Släpp fram oss!
- Han kommer att mördas! - Knappast här i England.
Jag har studerat avtalets villkor noga
och jag kan inte, med gott samvete...
De har kämpat alltför länge och hårt...
Snälla! Släpp fram oss!
Vad är det som händer?
- Mr Pollock? - Förlåt, sir. Är ni oskadd?
Det verkar så. Vad hände?
Jag dechiffrerade meddelandet lite sent.
- Jag hjälper er. - Tack.
Mr Pollock var lysande. Han förtjänar medalj.
Vem är ansvarig för det här? Vet ni?
Ja, sir. Nejim Beshraavi.
Beshra... Jag måste tala med er.
Ursäkta. Kom, premiärministern. Bilen väntar.
- Jag måste tala med Pollock. - Vi hinner inte.
Vi vet inte vem mer som är inblandad.
Jag måste tala med mr Pollock!
Kom.
De gjorde det, trots allt. Vi bara stod där.
- Vart ska vi? - Vi måste hitta Jena.
- Förstod jag dig rätt... - Det var inte Jena.
- Det lät som om du sa... - Det var inte han!
Det var väldigt likt, men det var inte Jena.
Det var Jena. Jag känner honom.
Han känner mig.
Jag har talat med honom. Han kom till Oxford.
Jena har aldrig förr satt sin fot i England.
Han ville att folk skulle tro det.
Det var han som skickade mig till Beshraavi.
Mannen? Han som sköts?
Ja. Tror du mig nu, då?
- Varför sa du inte det? - Jag visste inte vem du var.
Det var därför han var så rädd.
Nejim anlitade honom att härma Jena,
men nämnde aldrig att jobbet innefattade att bli mördad.
Vi måste hitta den riktiga Jena. Kom.
Tror att jag går på detta struntprat?
- Vad har du för bevis? - Han kände inte igen mig.
Men... Vänta... Varför skulle han göra det?
Yasmin, försöker du säga något?
Jag är spion.
Du. Vänta!
- Kan du bevisa det? - Tror du att vi har visitkort?
- Varför sa du inget? - Du hade aldrig trott på mig.
- Vart ska vi? - Jag vill se var det inträffade.
Var vad inträffade?
Spelade ni in premiärministerns ankomst?
- Ja. - Spela upp det.
Premiärministerns liv kan hänga på det.
- Du är lite sen. Han blev skjuten. - Gör som jag säger.
- Är bandet klart att rulla? - Allt är klart.
Visa det på skärmarna.
- Vilken är det? - Den äkta. Det måste det vara.
De hade aldrig hunnit på honom innan.
Ja, det är Jena. Det är hans favorittofflor.
Ser du vad som händer i bilen?
Rutorna är för mörka.
Stopp. Kan du stoppa bandet?
Skorna är annorlunda.
Han har inte tofflor längre. Där hände det. Inne i bilen.
Vi måste hitta den.
Hon är regeringsspion.
Titta.
Kom.
Hjälp till här.
Tror du allvarligt...
Var skulle han annars vara? Kvar på flygplatsen?
Gäller det avtalet?
Om det gått igenom hade Nejim blivit ruinerad.
- Tänkte Jena skriva under? - Därför behövdes en ersättare.
För att fördöma avtalet före mordet.
Jag har livlig fantasi.
Men jag har aldrig trott att jag skulle packa upp en premiärminister.
Vi kan inte förväntas överleva länge, men jag vill säga att det varit
en äkta, varm, mänsklig upplevelse.
Det är otäckt likt.
Vad är det? Var är...
Ni är bland vänner, sir. Åtminstone i 30 sekunder till.
- Mår ni bra? - Jag tror det.
- Är det ni, miss Azir? - Vi hjälper honom ut.
Ploj nummer ett.
Vi har honom, sir.
På tiden att du gör något rätt. Ta ut honom, då!
Ni två! Hjälp till här. Och du!
Lossa kedjorna.
Ställ ner den! Öppna den, Sloane.
Idiot. Måste du misslyckas med allt?
Ner! Nu!
Kom igen! Spring!
Vänta!
- Kan ni rida, premiärministern? - Vilken fråga till en arab!
- Vad vill ni? - Vi...
Du kan inte rida i den kjolen.
- Går det bra, sir? - Ja.
Ditåt!
Vad kan han göra nu?
Han kommer på något.
Jag visste att det inte gick att stoppa en bra man.
Där!
Ta dem, Sloane! Ta dem den här gången.
David!
- Gick det bra? - Nej. Jag skäms.
- Jag kan rida bättre än så. - Kom!
Den här sidan!
Trapporna måste leda någonvart.
Är du säker?
Annars får vi se upp för sista steget.
Här kommer gamla falköga.
Det är som min återkommande dröm.
- Hur slutade den? - Fråga inte.
STOR FARA
Nu ska vi se...
Nej, David. Snälla. Du blir rena måltavlan.
Hur kommer det sig att min dröm aldrig slutade så här?
Jag vet inte. Det gjorde min.
Jag har väl rört mig i bättre drömmar.
Kan du... lova att du aldrig mer spionerar?
- Bara på dig. - Toppen.
Hör du!
Din klumpiga idiot! Är det ni, mr Pollock!
Hejsan, Fanshaw.
David... Du kan väl simma?
Tyvärr. Inte alls.
David!
Då var vi tillsammans i badet igen.
Du ljög för mig!
Visst. Det var min tur.
Subrip: TomTen